כמעט שבת, נראה לי זמן ראוי לסיכום של שלושה שבועות של הסגר, בידוד, איך שלא תקראו לזה, זמן לבד בבית...
וכן, אני יודע שלא כולם יתחברו ושיש כאלה שלא יבינו בכלל על מה אני מדבר.
(הרי בסופו של יום, כל אחד רואה את עצמו ואת החוויות שהוא חווה, וקשה לו להזדהות עם מה שהוא לא מכיר, או לא חווה מעודו...).
מצד אחד, רוב היום גם ככה עסוק בעבודה. הכנת שיעורים להעברה בלמידה מרחוק לתלמידים, בדיקת עבודות והוראה מרחוק. זאת תוך שמירה על קשר הדוק איתם דרך הוואטאספ, בקבוצות כיתתיות ובפרטי למי שרוצה בכך וזקוק לכך (וזה אפילו לא רק במהלך היום, אלא פעמים רבות גולש לשעות הקטנות של הלילה...).
אבל לאחר שנגמרים העניינים המקצועיים, ואתה מוצא את עצמך לבד בבית, הרי שאז מתחילות המחשבות, הרגשות וכל הנלווה לכך.
עכשיו, מצד אחד, זה לא באמת שונה מימי שגרה רגילים, בהם, לאחר העבודה בביה״ס, חוזרים הביתה לארבע קירות, בודדים, לבד.
(על אף שהבדל אחד מהותי כן קיים, כאשר בשל כל מיני נסיבות, לא מתאפשר לראות את הבן שלך כבר קרוב לשלושה שבועות, זה דבר שאין לו תחליף, למרות שיחות הטלפון והפייסטיים. והוא קורע אותך מבפנים, והיות ואתה גם לבד בבית - אז גם מבחוץ...).
ובאמת, בתחילת הדרך זה היה די דומה. ולא תמיד זה שלילי. יש משהו מרגיע בלחזור לבית ריק, בלי הפרעות, מטלות שמופלות עליך בזמנים שאתה הכי לא פנוי אליהם וכד׳. אבל מי שיגיד לכם שטוב לו במצב הזה. שהוא מעדיף את הלבד הזה על פני חזרה לבית שוקק ומלא, עם בן/ת זוג וילדים, או שהוא משקר, או שכנראה שנות הבדידות פגמו משהו בנפש שלו. כי בסופו של יום: לא טוב! היות האדם לבדו...
אבל ככל שעובר הזמן, הבדידות מכרסמת. כי זה כבר לא רק בערב כשחוזרים הביתה. זה ככה בכל רגע ורגע מהיום והלילה. זה איתך כשאתה פותח את העיניים ועד לרגע שהן נעצמות, הרבה פעמים מעצמן, כי מי כבר משקיע בללכת לישון באופן יזום ומסודר במצב הזה...
![שולחן השבת לבד](https://www.kipa.co.il/userFiles/1_6793931d0ee6048fc15f40a83f835e80.jpg)
שולחן השבת לבדצילום: ללא
וכן, ברור, יש גם הרבה חיוב וטוב שאפשר להוציא מהמצב. ולהפוך לימון ללימונדה וכו׳ וכו׳ וכו׳.
אבל... בסופו של יום, הבדידות מוציאה אותך מדעתך ומקשה עליך את הימים הללו אפילו יותר (ודווקא בגלל זה, מתקשה לקבל את הדיונים ההלכתיים שנעשו סביב הנושא, מבלי להביע דיעה לגבי מה הנכון לדעתי, תוך הרגשה שאין מצד העוסקים בסוגיה, לא הבנה של המציאות הזו של הבדידות (ב״ה בשבילם) המוחלטת ולא הכלה של הנמצאים במצב הזה) .
ועם זאת, ולמרות הכל, ואולי דווקא בגלל זה, חשוב לשמור על שגרה. להתלבש, להתפלל, ללמוד, לעשות דברים שממלאים אותך ועושים לך טוב.
וכן, גם כשמגיעה השבת, לנסות ולעשות שבת כהלכתה, מבישול לכבוד שבת וסידור שולחן השבת (כפי שרואים בתמונה), האוכל, הלבוש המיוחד והתפלות. וכן, גם זמירות שבת. (ולמי שקשה להשתחרר ולהביא את עצמו לכך, תמיד אפשר להשתמש באמצעים מסייעים - כפי שגם את זה תוכלו לראות בתמונה... ???? רק במידה ובלא להגזים...).
לנצל את הזמן לקריאה ולימוד, מנוחה והתבוננות פנימית.
אז מאחל לכולנו, שנצליח למצא בתוכנו את הכוחות להמשיך ולעבור את הימים הללו עד שתמוגר המגיפה ונחזור לשגרה. ובכל אופן, חשוב תמיד לזכור, שדווקא בזמנים כאלו, מתגלים מי החברים האמיתיים שלך. עם מי אתה שומר על קשר, גם אם זה מרחוק ובאופן שונה מבד״כ, ועל מי אתה באמת יכול לסמוך ולהישען, גם באמצע הלילה, כדי לבכות לו/ה בטלפון ולשפוך את ליבך ולקבל טיפונת נחמה.
בברכת שבת הגדול שלום וחג פסח כשר, שמח ובריא.