לפני כמה שבועות פרסמה החברה לפיתוח הרובע היהודי הודעה על איסוף פריטים ייחודיים מימי המלחמה ורגעי שחרור הכותל שנחרטו לעד בלב האומה היהודית ומדינת ישראל, לצורך תערוכה במלאת יובל.
ואכן, התערוכה "לגעת ברגע" שמוצגת כיום במרכז דוידסון בירושלים ושנחנכה בהשתתפות השר יואב גלנט מביאה אל הקהל את החפצים שעשו היסטוריה.
היו שם אנשי ירושלים של פעם: החל מספר התהילים בו התפלל הרב שלמה גורן עם הקדשה אישית בעמוד הראשון וכמובן השופר המפורסם שבו תקע במעמד הנשגב. לוחם עם צו הגיוס המקורי למלחמה. דיברו גם הלוחמים שהשתתפו בקרבות הקשים עם סיפוריהם המרגשים כמו גלויות שנשלחו מהטנקים שברחובות ירושלים וגם על מפה מיוחדת של הקרבות עליה חתומים אלופי המטכ"ל שהביאו את הניצחון המזהיר.
השופר של הרב גורן משה ניסנבוים
אבל מה שמאוד ריגש אותי היו דבריה של רחל שסיפרה בדמעות על רגעי הבשורה על שחרור הכותל ששמעה ברחוב, וכיצד סיפרה זאת למשפחתה שגרה בעבר ברובע היהודי ושראתה בכך זכות גדולה. אמא שלה רצה מיד לתלות את הדגל על המרפסת ואף התעקשה להיות בין האזרחים הראשונים שבאים אל הכותל למרות שהוא היה עדיין שטח צבאי סגור.
והיה גם סיפור מדהים על גלויות שנתנו חיילי המלחמה שזה עתה הסתיימה לבתו של השדרן המיתולוגי ששידר מרגעי שחרור הכותל בכדי שזו תודיע שהכל בסדר. אלא שטלפון לא היה כמעט באותו זמן ולכן היא הלכה כל הלילה מבית לבית אל הכתובות שעל הגלויות והודיעה שהכל בסדר.
השר גלנט דיבר בטקס על החשיבות ההיסטורית של ירושלים כשהוא סוקר בהרחבה את ההיסטוריה של ירושלים מימי דוד המלך עד ששת הימים. לדבריו עלינו לחזק את ירושלים מבחינת הבנייה בכל רחבי העיר ומבחינת ההכרה בצדקת הדרך שירושלים שייכת לעם ישראל.
מי שרוצה לחוות את הסיפורים הקטנים מאחורי הרגע הגדול ההוא שלפני 50 שנה מוזמן לתערוכה הנפלאה והמרגשת הזו שסמוכה לכותל.