הפינוי בעפרה, בשבוע שעבר, התנהל בסדר מופתי ובשקט יחסי. בין המתיישבים ישנם הרואים זאת כציון לשבח, אך חלקם היו רוצים לראות מעט יותר אקטיביות ופחות שירת המנון משותפת עם כוחות הפינוי. מי שסיפקו הפעם את הדרמה, היו קבוצת צעירים שהתבצרו על גג ביתה של משפחת כפיר. במשך לילה שלם ובקור מקפיא, הם שכנו על הרעפים האדומים וסירבו לתחינות כוחות הפינוי וחלק מתושבי עפרה, שיירדו מהגג ובכך יביאו לסיום סאגת הפינוי. בסופו של דבר בבוקר יום רביעי שעבר, עלו שוטרי יס"מ לעליית הגג והגג עצמו של הבית האחרון שהיה מאוכלס, הורידו את אחרוני הצעירים וסתמו את הגולל על שכונת תשעת הבתים. אחד האנשים שהיו על הגג, הוא נתן שטיין, שלאחר שיחה קצרה מתחילים לחשוב שנית על הכינוי הבומבסטי והמחייב "מתבצר".
"מצטער שלא עניתי קודם", אומר נתן ל'כיפה', "בדיוק סיימתי להגיש תלונה למח"ש".
תלונה על מה?
"לקראת הבוקר, אמא שלי ביקשה שארד לעליית הגג, מכיוון שהיתה בה רצפת בטון והיא היתה יציבה יותר מהגג. היה לי חשוב לכבד את אמא שלי, אז הקשבתי לה וירדתי. הייתי שם בזמן הפינוי מהגג, וששוטרי יס"מ הגיעו לכיווני, הרמתי ידיים וביקשתי לרדת לאט ובזהירות ובטח לא באלימות". לטענתו, כוונת השוטרים היתה שונה לגמרי, "שוטרי היס"מ עלו בסולם וריססו עלי גז פלפל ואז אחד השוטרים רץ אליי ותפס אותי באחיזת פוטבול, שבעקבותיה נפלנו בעוצמה על רצפת גבס שהיתה מונחת על מוטות עץ ומתכת ופשוט נפלנו דרכה קומה שלמה למטה".
לדבריו פרק אלימות השוטרים לא הסתיים כאן, "לאחר מכן סגרו עליי את הקפוצ'ון עם הרוכסן והכובע והחלו להכות אותי באמצעות אגרופים, מרפקים וברכיות. תוך כדי המכות נפל לי המכנס וצעקתי שיתנהגו במינימום כבוד ולפחות ירימו לי את המכנס, אך הם לא התייחסו ורק לאחר שאזקו אותי, אחד היס"מניקים הרים את המכנס המופשל".
נתן שטיין (18) מתגורר ברעננה ולומד בישיבה הגבוהה בבית אל. הוא נולד בישראל להורים שעלו בצעירותם מצרפת. למרות שהוא יליד הארץ, קשה לפספס את המבטא הצרפתי הבולט ויותר מזה קשה להתעלם מהעובדה שלא מדובר בנער פוחז שהגיע לעפרה על תקן אינדיאנה ג'ונס, אלא בבחור חכם עם ראש על הכתפיים, השקפת עולם סדורה ונקודת מבט רחבה על החיים.
בעפרה הוא התייצב יום לפני שהחל הפינוי, "הגעתי לעפרה ביום שני בצהריים והתמקמתי בבית משפחת כפיר". לדבריו, הוא לא נתקל בהנחיות מסויימות להתנהלות בזמן הפינוי, "יכול להיות שבתוך הבית האנשים קיבלו הוראות והנחיות אני לא שמעתי עליה, כי רוב הזמן הייתי על גג הבית". שטיין מספר שמבחינת מזון ושתיה, "כל אחד התארגן בעצמו ובשלב מסויים קיבלנו אוכל מהשוטרים שהיו בבית ולקראת הערב התושבים זרקו לנו לחמניות, תפוזים ועוד כל מיני מוצרי מזון לגג".
במהלך היום פונו תשעת הבתים ואת חלקם אף החלו להרוס. בית משפחת כפיר היה המבנה האחרון שפונה על כל יושביו, חוץ מחבורת הצעירים שנשארה על הגג. "בתחילת הערב", אומר נתן, "היינו חמישים איש על הגג ולאט לאט הכמות התמעטה. חלק ירדו בעקבות בקשות ההורים שלהם, אחרים השתכנעו ע"י חלק מתושבי היישוב לרדת והיה בחור שירד חצי שעה לפני שפינו את כולנו, מחשש שהוא ייעצר ולא יוכל להגיע לאירוסין של אחותו, שנערכו באותו יום ואנחנו אלה שעודדנו אותו לרדת.
תלמיד הישיבה מבית אל מספר שבמשך שהותם על הגג, הם עשו סבבי שינה ובכל פעם חלק מהצעירים ירדו לעליית הגג והשאר נותרו בחוץ להמשך הפגנת המחאה נגד הפיינוי וההרס. לטענתו, התבצרותו בגג לא נעשתה למטרת הרפתקת נעורים, "אני עליתי מתוך מחשבה שיקח לכוחות הפינוי זמן רב יותר להגיע לשם. אני אדם דתי ומאמין שאפילו חרב חדה מונחת על צווארו של אדם אל לו להתייאש מן הרחמים".
שטיין חושף את השקפת עולמו ומידת האופטימיות שליוותה אותו עד לרגע האחרון, "חשבתי, התפללתי והאמנתי שאולי עד שיגיעו אליי ובזמן הזה שהכוחות מתעכבים, יימצא איזה פתרון משפטי או כל פתרון אחר של הרגע האחרון והבית יינצל".
[embed]
הפינוי אמנם היה רגוע יחסית לפינויים קודמים ובכל זאת היה רווי יצרים, לא מעט על רקע הדרך הנכונה והצורה המתאימה לניהול המאבק ביום הפינוי עצמו. מי שחטף לא מעט אש מכיוונם של חלק מתושבי עפרה הוא פעיל הימין צבי סוכות. באחד הסרטונים נראו דובר היישוב יהושע מור יוסף ויו"ר המזכירות סמי קרסנטי כשהם מטיחים בו האשמות על כך שנהג בחוסר אחריות ושיכנע את הצעירים להתבצר על גג ואף צעקו לעברו שהוא לא רצוי בעפרה.
על הרב ליאור: "הוא הסכים שנישאר שם"
שטיין מכיר את הטענות נגד סוכות וטוען בתוקף שהן אינן נכונות: "כל מי שעלה לגג עשה זאת על דעת עצמו, מתוך אהבת ארץ ישראל. אני אישית לא ראיתי שצעקו עליו, אבל אני יכול לומר שהוא לא שיכנע אף אחד לעלות אל הגג, הוא הצטרף אלינו אחרי שכולם כבר עלו". בהמשך הוא טוען כי "סתם מאשימים אותו בקיצוניות. כשהוא היה איתנו למעלה הוא ממש שמר על החבר'ה שלא יפלו, ביקש שישבו ולא יעמדו ובכלל דיבר דברי חכמה ולא עשה שום דבר רע שמצדיק את הצעקות נגדן".
טענה נוספת שעלתה היתה שהרב דוב ליאור ביקש מהצעירים לרדת מהגג, אך הם סירבו. טענה זו חיזקה את דעתם של המתנגדים להתבצרות, שסברו שמעשיהם לא היו 'לשם שמים', אלא לשם ריגוש ורצון לעורר מהומה. נתן מבטל את הדברים ואומר כי "בניגוד למה שהרבה חושבים, הרב דוב ליאור לא דרש מאתנו לרדת". לדברי, "הציעו לנו להתייעץ איתו ואכן התקשרנו אליו בסביבות חצות שבין שלישי לרביעי. אחד מהחבר'ה שהיה על הגג התקשר לרב והסביר לו את המצב ואת התנאים שהיו לנו והרב ליאור אמר שאין שום סיבה הלכתית שנרד".
"לאחר מכן", הוא ממשיך לספר, " הבנתי שהתקשרו לרב שוטרים ותושבי עפרה שאמרו לו שהמצב על הגג מסוכן. לכן הוא ביקש לדבר איתנו שוב, לא כדי להורות לנו לרדת אלא כדי להציע זאת. לדעתי, הוא דאג לנו והשתכנע שהמצב מסוכן, אך לאחר ששוב הסברנו לו את המצב מנקודת מבטנו הוא הסכים לכך שנישאר שם".
על הקשר עם משפחת כפיר אומר שטיין כי "לאורך הערב בני המשפחה ביקשו מאיתנו לרדת, אך זה לא היה מכיוון שהם לא הסכימו עם המעשה שלנו אלא מהסיבה שהם דאגו שחלילה ניפצע. הם אנשים טובים שדאגו לנו ואפילו דיברתי איתם לאחר ששוחררתי ממעצר וזה בדיוק מה שבעלת הבית אמרה לי. שעקרונית הם תמכו בנו אך פחדו שניפול וניפצע". באופן כללי הוא אומר שאין לו טענות כלפי אף גורם מאנשי עפרה, "אני חושב שרבים מהתושבים ואפילו חלק מהשוטרים שביקשו מאיתנו לרדת, עשו זאת מחשש לשלומנו ומהפחד שניפצע. מנקודת המבט שלהם הם סברו שזה מסוכן לנו, אך אנחנו היינו שם ומניתוח המצב שלנו, לא היתה שום בעיה עם השהות שלנו על הגג".
הצעיר שהגיע לחזק את תושבי הבתים שפונו, מספר שהוא תכנן לסיים את מחאתו ברגע שהשוטרים יגיעו אליו לפנותו מבלי לנקוט באלימות, "חשבתי שברגע שכוחות הפינוי יעלו אני ארד איתם יד ביד ובזהירות, מכיוון שרציתי להימנע מפציעה ולא רציתי ששוטר או יס"מניק ייפצעו בגללי. במקרה כזה זו מצווה הבאה בעבירה ולא הייתי מרוויח בזה שום דבר".
"היו שוטרים שפשוט איבדו שליטה"
לדבריו, חלק מכוחות הפינוי ראויים להערכה גדולה, "היו שוטרים שבאו לעשות את תפקידם למען המדינה. אני אמנם לא מסכים איתם והייתי מעדיף שהם יסרבו פקודה, אך אני מאוד מעריך אותם מכיוון שהם באו לעשות את עבודתם למען המדינה וחלקם אף עשו זאת עם דמעות בעיניים. דברים דומים אני יכול להגיד גם על אנשי השב"ס שהרגשתי שרבים מהם הזדהו איתנו ופשוט עשו את המוטל עליהם כנציגי המדינה".
עם זאת, חשוב לו לציין שהיו שוטרים שהתנהגו בגסות ובברוטליות: "היו שוטרים שפשוט איבדו שליטה, איבדו את הראש, הרביצו והשתמשו באלימות בלתי סבירה". שטיין טוען בתוקף שאף אחד מהסובבים אותו לא תקף את השוטרים פיזית או מילולית ולא נקט בשום אמצעי שעשוי היה להוביל לאלימות נגדם, "אני אישית לא ראיתי אף נער שקילל או תקף את השוטרים לא פיזית ולא מילולית וגם אם פה ושם התלהטו הרוחות מייד החבר'ה הבוגרים יותר ניסו להרגיע את העניינים. צעקו עליהם שיסרבו פקודה ושאלו אותם מדוע הם עושים את זה ובכלל, ניסינו לפנות ללב של השוטרים, אבל לא היו קללות או התגרויות מכל סוג שהוא".
לאחר שהורדו מגג הבית, נלקחו שטיין וחבריו למעצר, שם הוא אומר שהתנהגו אליו באופן הגון, "בזמן המעצר התנהגו אלינו בעדינות ובאדיבות. הרגשנו שמכבדים אותנו ואפילו מזדהים איתנו. הרבה מאוד אנשי ביטחון התנהגו בצורה אנושית ומדהימה ועל זה אני מאוד מעריך אותם".
נזקי המחאה שניהל מסתכמים בהרחקה מעפרה, חבלות גופניות ובלבול, בעיקר מכיוון התנהלות כוחות הביטחון, שחלקם "התנהגו בצורה יפה וחלקם פשוט איבדו את זה". מהצד ההשקפתי, למרות אכזבתו מכך שבג"ץ "עשה טעות גדולה והממשלה לא הצליחה למנוע את הפינוי", הוא עדיין מאמין במדינה, "אני עדיין תומך במדינה שלי במאה אחוז הייתי רוצה לקחת בעתיד חלק בתרומה למדינה בשירות הצבאי. אישית אני מעוניין להשתלב בעתודה הרפואית, זה משהו שאני שואף אליו כבר כמה שנים ואני מקווה שהסיפור הזה לא יפגע בי. חוץ מזה, אני מתכוון להצביע בבחירות ובכלל לעשות כל מה שאני רק יכול על מנת לתרום לעזור למדינה".