אביתר בנאי של האלבום הראשון הוא מין נוכח-נפקד במרחב התרבותי של בני הדור שלי, שנולדו אחרי יציאתו. לקראת ההופעה ניסיתי לבדוק את הלך הרוח והתגלגלתי לביקורת של עמיחי חסון, ביקורת דמיונית לאוזניי, שקוננה על הטרנספורמציה של בנאי מזמר אסור לאחד כזה שרבנים מתנועעים בהופעותיו. אז כן, צעיר: פעם הוא לא היה דוס.
מהרגע הראשון מבינים: אביתר עבר שינוי
אנחנו שמענו על האלבום בעיקר דרך השיקופים של בנאי עצמו: "אני מרתיח את המים, זיכרונות צפים, מאיימים לשרוף הכל / יש מגירות שעדיין אני לא פותח, עד שיוסיף בי אור". פתיחת ההופעות בישרה על שינוי: אביתר כבר במקום אחר. כבר בתחילת ההופעה הוא הבהיר שהמפגש המחודש היה מרפא. הוא הצליח לתעל את האנרגיות, "פלאים ויצרים" כפי שהוא מתאר את האלבום, למפגש מחודש ואמתי. במהלך ההופעה בנאי סייג את עצמו ואת ההתלהבות שלו וטען שהוא לא בטוח כי ניתן ללמוד להלכה מהמעשה שלו.
אביתר בנאי בהופעה. מפגש מרפא | צילום: מרווה שרון
בחלקה הראשון של ההופעה ביצע בנאי את האלבום כולו, ובחלק השני לקט מאלבומיו האחרים. ראוי להתעכב על ההפקה: להקה מוקפדת ולא פחות משניים עשר כלי מיתר. בנוסף, במהלך רוב השירים הוקרן וידאו ארט מושקע שהעניק נופך. השיר הפותח של האלבום וההופעה הוא 'יש לי סיכוי', בחירה שלטעמי לא עושה חסד עם השיר ועם הקהל: צריך להיכנס אט אט כדי להגיע לגבהים שלו. אבל זו המילה הרעה האחרונה שיש לי לומר על הפלא שהתרחש בהופעה הזו: קהל מהופנט, אביתר שנתן את כל כולו וניכרה התרגשותו.
פגישה, חצי פגישה
אחד השירים שראוי להתעכב על הביצוע שלהם הוא 'תיאטרון רוסי'. אביתר פתח את הבית הראשון עם נגינת פסנתר מינורית, שברגע אחד פרצה, בפזמון, והיממה אותי. זהו גם בין השירים הבודדים שאביתר משנה מהנוסח המקורי: בגרסתו החדשה הוא מאחל לה שלא תישאר לבד לנצח. מרחוק היה נראה שזהו הביצוע המשמעותי ביותר עבורו.
מפסנתר מינורי לבסים עצמתיים. אביתר בהופעה | צילום: מרווה שרון
בתום האלבום הראשון עבר בנאי לשיר שלא נכנס לאף אלבום: 'מגדל המים'. אביתר אמר עליו שהוא שיר שכמעט מסכם את הערב. "פחדתי נורא, לא הייתי מוכן לא הייתי ישר / אטמתי אזניים, את העיניים כיביתי / אני הלכתי ממך אבל בעצם תמיד, אני לקראתך": השורות האלה מסכמות הכל. מפחד להשלמה.
הביצוע המחודש של אביתר בנאי לשיר 'תיאטרון רוסי' | האזינו
אביתר בנאי: האלבום הראשון // אמפיתיאטרון קיסריה // 8.9.22