1. דבר ראשון ומובן מאליו - אני פגשתי 7 אנשים כאשר 2 מתוכם מלמדים, עוד 3 אברכים ו-2 תלמידים בישיבה. האם זה מייצג את כולם? בוודאי שלא, האם בעיניי ניתן לקבל מושג די רחב על המקום ותפיסת עולמו? לדעתי כן. כמובן שאני עדיין לא יודע הכל ולא מכיר את הכל והדברים שאני כותב הם הפרשנות האישית שלי ועל דעתי בלבד.
2. ישיבת הר המור מלאה תלמידי חכמים עם רמת ידע, הבנה ודיוק מהגבוהות שקיימות בישיבות בכלל ובטח בציבור הדתי-לאומי. כל שיחה גם עם תלמיד בשיעור ד' או ה' מעמיקה בידיעת המקורות השונים, השיטות השונות והדרכים המגוונות בסוגיה וזה נכון למסכת כתובות או ברכות כמו שזה נכון לסוגיות בכתבי הרב קוק. צריך להעריך את הדבר הזה מאוד בייחוד בדור מהיר כזה של סטורי וטיקטוק.
הרב יובל אהלי. צילום: צילום: נעם פיינר
היכולת לנתח את המציאות ואת הדברים מונחת לפניהם די בקלות
3. הרמה הזו מצומצמת יותר כשמגיעים לדבר על פסיקת הלכה. מהשנייה שהדיון עבר למרחב ההלכתי יש הרבה פחות היכרות עם פוסקים שונים ופסיקותיהם (על פוסקי הספרדים אין בכלל מה לדבר ולפחות ממי שהיו איתי, 90% היו ספרדים), הרבה פחות מוכנות לשמוע חידושים ובעיקר הרבה יותר הקשבה כמעט מוחלטת לפסיקות רבותיהם מבלי להכיר את השיטות האחרות (זה נקודת אור גדולה לאמונת חכמים אבל יש בה בעיניי טעם לפגם).
4. את אותו חוסר ידע זיהיתי גם כשהגענו לדבר על סוגיות ציבוריות. לכולם הייתה התנגדות אוטומטית (ולגיטימית כמובן) לשינויים בתחום הכשרות, הגיור, מינוי רבנים או חוק השבות אבל באופן גורף מה קורה במציאות, מה הנתונים, העובדות או פרטי הרפורמות הם פשוט לא מכירים כמו שהם מכירים את הראשונים על יבמות. הם לא טרחו לבדוק, לשאול או לשמוע והאמינו למה ששמעו בישיבה או בתקשורת וזה עצוב בטח כשאלו חבר'ה חכמים ואינטליגנטיים מאוד שלדעתי היכולת לנתח את המציאות ואת הדברים מונחת לפניהם די בקלות.
בעיניי זו לא דרכה של תורה, בעיניהם זה אידיאל
5. וכמובן אי אפשר בלי חינוך. גם להם כמו לכולנו יש חשש גדול ומחשבות רבות על איך יראו הילדים והילדות שלהם ומה הבחירות שהם יעשו כשיגדלו. המחלוקת בינינו כמו תמיד הייתה על הפתרון האידיאלי - הם באמת מאמינים שניתוק מלאכותי מהעולם בשילוב תורה גבוהה (בעיניי גבוהה מאוד) יעודד את הנוער להיות מחובר לקודש לאורך כל חייו, אני חושב שדווקא המפגש עם העולם הוא הכרחי ובמקום פסקאות עמוקות של הרב קוק אנחנו צריכים לחזק את השיח הקונקרטי של ההלכה (המותאמת למציאות) ושל השיח המורכב שנדרש בדורנו.
ונקודת בונוס: ממה שאני הבנתי אי אפשר ללמוד לאורך זמן בהר המור ולקיים משפחה אלא אם אתה נעזר בהורים או שבמקרה יש לך מקורות הכנסה פסיביים. בעיניי זו לא דרכה של תורה, בעיניהם זה אידיאל.
"אתה יכול לומר את X, אבל אתה לא יכול להיות רב אם אתה אומר X" זה משפט שלצערי עלה הרבה במהלך השיחות שלנו אבל אלו היו שבועיים בהם דיברנו הרבה וכמו שאני הכרתי טוב יותר אני מקווה שגם הם חוזרים הביתה עם היכרות טיפה שונה מהסטיגמה ועם המוכנות להמשיך לדבר ובעיקר להקשיב.
הרב יובל אהלי הוא איש חינוך, מפתח תוכן בעמותת יסודות ובעל הפודקאסט "רב עם שירצור"