נועם בנאי, הבן של מאיר, הוא הדור הבא של המשפחה. גדל בישוב טל שחר סמוך ללטרון והיום נשוי ואב לילד. בשנת 2015 יצא הסינגל הראשון שלו שפתח את הקריירה המוזיקלית, ובימים אלו הוא משיק את האלבום השלישי שלו "אתה אף פעם לא לבד".
אנשים רואים בי את אבא
"אני חושב שזה מאוד מורכב, אין תשובה טובה. קשה להכריע אם זה טוב או רע", הוא אומר על הייחוס המשפחתי למשפחת בנאי. "יש לא מעט אנשים שבאים להופעות שלי כי הם מאוד אהבו את אבא, ומעניין אותם לראות את דור ההמשך. ואני בטוח שיש בתוכם אפילו אנשים שמבחינתם זו התרפקות, שהם רואים בי את אבא שלי באיזשהו אופן כזה או אחר".
אתה מרגיש שהייחוס מוסיף לך או דווקא גורע?
"מה שאומרים ביהדות 'זכות אבות', זו זכות אבות לגמרי. אני מרגיש שיש לי זכות אבות. בסוף אתה צריך להיות ראוי לזה, אי אפשר לומר אני אשען על אבותיי ואהיה חוטא גמור. ככה זה גם במוזיקה, זה לא שאני יכול להגיד 'אבא שלי היה' אז אני אעשה מה שאני רוצה במוזיקה והכל בסדר".
יש לי את חובת ההוכחה, אבל אני גם מרגיש שגם יש לי את הזכות. היא מביאה איתה מורכבות, כל הזמן ציפייה והשוואה. כל הזמן זה אני מול אבא שלי. אפילו אם מישהו יבוא ויגיד לי 'אני לא מבין איך כולם אומרים שאתה מזכיר את אבא, הקול שלך כל כך שונה', גם זאת השוואה. יש בזה את הזכות, ויש בזה משהו שלא עוזב".
ברגע שכתבתי שיר טוב – ישר אני אסתכל למעלה ואגיד ברוך ה'
כשאני שואל אותו על המורשת של אבא, ומה היה רוצה לתקן בה, הוא מהרהר. "אני חושב שמבחינתי זה קודם כל בשיח הפנימי שלי מה אני אקח מאבא כאדם. מבחינתי המוזיקה היא תוצר נלווה לחיים. גם כשאבא היה בחיים, וגם עם אמא, אני כל הזמן בשיח של מה התיקון שלי ביחס אליו. כמו שהקהל תמיד יוצא מנקודת הייחוס של אבא כלפיי, גם מבחינתי זה תמיד שם", הוא צוחק.
עטיפת אלבומו החדש של נועם בנאי צילום: יחצ
"אחת הנקודות היא היחס של אבא למוזיקה ולאומנות שלו. הוא תמיד ראה את המוזיקה בתור דבר שהוא עשה בשביל עצמו. זה בא לידי ביטוי בכתיבה, בהלחנה, בהקלטות ובמיוחד בהופעות. כמה פעמים דיברתי איתו ואולי הרגשתי שהוא לא מספיק מונגש, הוא היה אומר לי 'מה אכפת לי, אני עולה לבמה רק בשבילי. אם הקהל לא יתחבר לזה – שלא יבוא להופעה הבאה. אני לא הולך לשנות שום דבר בי בשביל הקהל'. אני תמיד הרגשתי עם זה לא בנוח, הרגיש לי שאני לא ארצה להיות ככה".
כאן נועם נכנס לנקודה שאולי מבדילה אותו מהמשפחה. "אני מרגיש שבמהות שלי יש משהו שיתופי, הייתי רוצה לעשות מוזיקה, לחיות, בשיתוף עם אנשים. לא הייתי רוצה לעשות את הדברים רק בשבילי. אפילו להפך, בשביל. לעשות את המוזיקה ולחיות את החיים ולצאת מעצמי".
"יש לזה עוד היבט בעיניי. אם אני כותב שיר הוא יוצא פחות טוב אז אני מתבאס על עצמי, אבל ברגע שכתבתי שיר טוב – אני אפיל את העט ואני בכלל לא אקח עליו קרדיט, ישר אני אסתכל למעלה ואגיד ברוך ה', תודה על המתנה".
נחזור לתחילת הקריירה שלך. בעצם ב-2015 יוצא השיר הראשון שלך.
"נכון. בשלב מאוד מוקדם בחיים שלי ידעתי שאני רוצה לעשות מוזיקה, אבל הרגשתי שאני רוצה לחיות קודם את החיים שלי. להתגייס לצבא, הטיול הגדול, מתוך ידיעה שאני אחזור ואני אעשה מוזיקה אחר כך. הדור שלי היה שונה, לא היה נפוץ להתחיל בשנות העשרה את הקריירה המוזיקלית. אחרי חמישה חודשים של טיול כבר הרגשתי שכבר ממש בא לי להתחיל לעבוד".
יש באלבום הזה את השיר תל אביבית, שם אתה משווה את תל אביב לבחורה.
"השיר נכתב בתקופה שעבדתי בזאפה, מלצרתי שם כמה שנים, ומתוך החוויה של חיי הלילה התל אביביים נכתב השיר. הסתכלתי מהצד אז, ועד היום אני חושב, שבחיים התל אביביים שאני רואה סביבי יש המון שקר. אני כותב בשיר שהיא אגרסיבית, יפה, שקרנית, הכל זה מטאפורות לתל אביב".
נועם בנאי. "מאז ומעולם הגדרתי את עצמי כאדם מאמין" צילום: אור דנון
וכשאני מציב מולו את שני העולמות, תל אביב מול ירושלים, הוא עונה בלי היסוס. "אבא חזר בתשובה כשהייתי בן 11. אבל גם לפני שהוא חזר בתשובה תמיד היינו עושים קידוש, מגיל אפס גדלתי בידיעה שאני אצום את יום כיפור לא משנה מה יקרה. הייתי מאוד בלחץ מזה, מגיל עשר התחלתי לצום רק מהלחץ שאני אצליח לצום אחרי הבר מצווה. תמיד היה בית כנסת בערבי שבתות, המסורת הייתה מאוד נוכחת ברקע. אחרי שאבא חזר בתשובה כבר הייתי לומד איתו גמרא, קצת רבי נחמן, זה היה מאוד נוכח".
אני מאוד מחובר לרב איתמר אלדר ולרב שלמה כ"ץ
"אני חושב שמאז ומעולם הגדרתי את עצמי כאדם מאמין, תמיד אני מרגיש שאני בקשר עם הקדוש ברוך הוא. מבחינת המקום שמעבר לאמונה, המקום של לימוד ושל מצוות, זה מקום שמאוד זז אצלי. כרגע אני בתקופה שאני לומד כמה פעמים בשבוע תורה, שיעורים, פרשת השבוע, תפילין. בשיעורי תורה אני מרגיש מאוד בבית".
"יש כמה רבנים שאני שומע. יש את הרב איתמר אלדר (ראש בית המדרש בישיבת אורות שאול, א.י) שהוא בן דוד של אבא שלי, ויש גם את הרב שלמה כ"ץ שאני מחובר אליו. הרב איתמר היה שם בשבילי אחרי הפטירה של אבא, הוא ניהל את הלוויה ותמיד מגיע לאזכרות. זה הגיע לרמה אפילו שהתייעצתי איתו על קליפים", הוא משתף.
הרב איתמר אלדר הוא הסיבה לפרישה שלי מהכוכב הבא
בשנה שעברה השתתף בנאי בכוכב הבא וביצע אודישן ובו הוא שר את 'אף פעם לא לבד'. אחרי האודישן הוא הודיע להפקה כי לא מעוניין להמשיך בתכנית. "עד הרגע שעמדתי על הבמה בכוכב הבא הייתי מאוד חיובי לגביי העניין. זו הייתה שנה ראשונה שהתכנית לא שלחה נציג לאירוויזיון, והפרס היה מיליון שקלים ליצירה. זה דבר מאוד משמעותי בשביל אמן עצמאי. זה התאים לי, ובאתי לזה הכי מוכן. הקמתי לעצמי צוות, עיבודים לשירים, ידעתי בכל שלב איזה שיר אני אשיר".
"ואז החוויה עצמה על הבמה הרגישה לי לא אמיתית, לא נכונה", הוא משתף, "לא אמרתי את זה בטלוויזיה, אבל האמת היא שהרב איתמר אלדר היה אחד הגורמים המשמעותיים לפרישה שלי. התייעצתי איתו המון באותה תקופה, ובסוף אחת השיחות הוא אמר לי: 'אל תמשיך'. הרב איתמר הוא אחד האנשים הכי רגישים וחכמים שאני מכיר, וזה היה הרגע שהחלטתי לפרוש. הייתי מאוד מבולבל בשבועות האלה, ואחרי השיחה נעלמו הספקות".
פרספקטיבה של חיים מתוך נקודת מוצא יהודית ואמונית זה דבר הרבה יותר בריא, אמיתי ונכון
"בתקופות שלא הייתי מחובר ליהדות מספיק, אז נכנסו לתוך המקומות העמוקים מחשבות זרות", הוא מגלה, "הצלחה, מחיאות כפיים, ההפך מלהיות צינור. אני חושב שהלימוד שינה לי את ההסתכלות. המוזיקה היא אחד עם החיים, איך שתחיה ותסתכל על החיים, זה מה שיצא בשירים ובכל דבר. פרספקטיבה של חיים מתוך נקודת מוצא יהודית ואמונית זה דבר שבעיניי הרבה יותר בריא, אמיתי ונכון. אני מרגיש את זה בכל דבר.
"אני מרגיש בבית במקום הזה, זה מחזיר אותי לסבא שלי, לאבא שלי, זה דבר מאוד טבעי ושייך מבחינתי. יש משהו במקצוע הזה שדורש ממך להיות כל הזמן בסוג של טיפול פסיכולוגי עם עצמך. כתיבה זה דבר שדורש רגישות והתעמקות על החיים, שלך ושל הסביבה, אתה חייב להיות מחובר. אי אפשר לכתוב שיר אם אתה לא מחובר לרגשות שלך, ולמה שקרה לאשתך, לילד שלך או לאמא שלך. כל הזמן קשב.
"בשנים האחרונות יש תופעה של התרפקות על הכאב. אני רואה בסטורי אנשים שומעים שירים עצובים ואני חושב שאלו שירים שנותנים להם לגיטימציה להישאר במקום, לא להתקדם. זה בסדר לשים את התחושות האלה על השולחן, אבל לא שתהיה לנו כחברה את הלגיטימציה לחיות בהם. צריכים לצאת מנקודת הנחה שאלו מקומות שאנחנו לא רוצים להיות בהם, לא לקדש את המקום העצוב. גם רבי נחמן מדבר על הלב השבור, אבל באותה נשימה נותן מינון", הוא מנתח.
השירים על אבא מאיר
יש שני שירים שכתב נועם על אביו באופן ישיר. הראשון, "זיכרונות", ממש לאחר הפטירה, והשני כבר כמה שנים לאחר מכן, "אתה אף פעם לא לבד". כשאני שואל את נועם על ההבדלים בין השירים, אנחנו חוזרים לדיון על האופטימיות במוזיקה.
"'זיכרונות' נכתב מתוך הצער וההתמודדות, ויש בו משהו מאוד ראשוני ואותנטי. שום דבר לא עניין אותי, רק לבכות, להתגעגע ולדבר עם אבא. גם 'אף פעם לא לבד' נכתב ככה, רק כמה שנים לאחר מכן ועם מודעות אחרת, אפילו הפוכה".
"הייתה לי שיחה עם חבר, ממש ערב לפני כתיבת השיר, והתפללתי וחשבתי שאני ממש אשמח אם תינתן לי הזכות לקחת את החוויה הקשה של לאבד הורה ולהפוך אותה לשיר מחזק. הייתה עבודה רוחנית של כמה שבועות לפני שכתבתי את השיר על המקום הזה. אולי הוא התיקון של זיכרונות".
אני מרגיש שאביתר משלים אותי
לאורך השיחה נועם מזכיר כמה פעמים את אביתר, דודו, בתור דמות שהשפיעה עליו. "אביתר הוא מישהו שאני מעריך אוהב, ואני חושב שבמקום הזה של להיות סביב רגשות אמיתיים קשים, ואז לחזור בתשובה ולנסות להביא אור, זה מקום שאביתר מכיר. אני חושב שהוא מכיר את השיח הפנימי שלי עם עצמי, לפעמים הוא ממש משלים את המשפטים שלי".
אפרופו אביתר, איפה היית ממקם את עצמך במפת המוזיקה הישראלית?
"אני חושב שמשפחת בנאי, מהמבט שלי כמובן, היא לא מתערבבת. החברים של אבא היו טכנאי מחשבים, אנשים מהעם, לא מהשואו ביזנס. אני דווקא עברתי אבולוציה. הלכתי לכוכב הבא, רציתי לכבוש יעדים ולהיות תחת אור הזרקורים. המשפחה אספה את הקהל בחריש עמוק בארץ, ואני גדלתי לדור של כוכב נולד. ניסיתי להתקרב למקומות אחרים, ואני חייב לומר, אחרי האינסטגרם והכוכב הבא – אני דווקא חוזר אחורה, למשפחה, למקום הצנוע".
בימים אלה בנאי מתחיל בסיבוב הופעות לרגל השקת אלבומו החדש 'אתה אף פעם לא לבד', וב-5.4 הוא יופיע בזאפה הרצליה ויארח את אביתר בנאי ועידן עמדי.