מה עושה אדם שהיה עבד אצל בעל הבית שעינה אותו, ניצל אותו, פגע בגופו וברוחו, לאחר שהוא השתחרר, והוא בעצמו הגיע למעמד שהוא מעסיק עבדים? שתי אפשרויות עומדות בפניו:
ראשונה בהן היא לומר שלאחר שהוא סבל כל כך הרבה ואף אחד לא עמד לצדו – הוא לא חייב דבר לאיש;
שניה בהן היא לומר שדווקא הוא, שחווה את צער העבדות ועינוייה, לא יעשה כן לעבדו.
התורה ציוותה על הדרך השנייה, ובכך נעצה אותו בתוכנו – מוסרית ואמונית.
ועל הדרך הזו – מי שהיה פליט, ויודע מה משמעות הדבר, ינהג בדרך השנייה.
מרכז מתנדבים באוקראינה צילום: depositphotos
כל זה במידה ובמשורה ובמשקל: לא מעבר לפרופורציה של מדינת ישראל ואוכלוסייתה יחסית לעולם (כך ניתן לכמת); כפתרון ארעי ולא כמעשה קבע; בזהירות ולא בפזיזות. ובכך יביא לידי ביטוי גם את אחריותו לעם ישראל ולמדינתו, וגם את היסוד המוסרי שהתורה נועצת בתוכנו.
הרב יובל שרלו מפעיל רשת של קבוצות ווטסאפ, ערוץ טלגרם ועמוד פייסבוק, הקרויים 'זיקים', בהם הוא שולח מדי יום התייחסות קצרה במבט תורני על שלל נושאים. ניתן להצטרף לקבוצות הווטסאפ דרך הלינק.