שאלה
בס"ד
שלום לכבוד הרב,
נדמה לי שקראתי פעם שאין למלווה להזכיר ללווה את החוב הכספי. ומאז, אני משתדל להימנע מלהזכיר לאלה שחייבים לי כסף שהם אכן חייבים לי, וזה גורם לכך שפעמים רבות, אני נקלע למצב שהלווה שוכח, מה שעלול לגרום לי להפסד כספי אם אני אלך לפי העיקרון הנ"ל.
האם היסוד שהזכרתי הוא נכון ואם כן, איך להתמודד עם המצב המתואר ?
תודה מראש.
תשובה
שלום דניאל,
כתוב בשולחן ערוך חו"מ סימן צז ס"ב:
"אסור לנגוש את הלוה לפרוע, כשיודע שאין לו, ואפילו להראות לו, אסור, מפני שהוא נכלם בראותו
למלוה ואין ידו משגת לפרוע. "
וכתוב בקיצור שולחן ערוך סימן עט סעיף ד:
"אָסוּר לִנְגוֹשׁ אֶת הַלוֶֹה כַּשֶּׁיוֹדֵעַ שֶׁאֵין לוֹ לִפְרוֹע. וַאֲפִלּוּ לַעֲבוֹר לְפָנָיו, אָסוּר מִפְּנֵי שֶּׁהוּא נִכְלָם בִּרְאתוֹ
לְמַלְוֶה וְאֵין יָדוֹ מַשֶׂגֶת לִפְרוֹעַ, וְעַל זֶה נֶאֱמַר: "לֹא תִּהְיֶה לוֹ כְּנוֹשֶׁה"".
כלומר, אם יש לו להחזיר מותר להזכיר לו, ואם אין אסור.
בברכה,
צבי קוסטינר