שאלה
שלום,
יש לי בעיה די גדולה עם התמודדות עם קשיים
סיפרו לי גם סבתא שלי ואבא שלי שעשו ככה.
כנראה זה תורשתי או משהו. בכל אופן.
לפעמים כשקשה או שהמציאות לא תמיד לטובתנו
אני פשוט בורח מהמציאות ע''י שינה או אכילה מרובה. לא יודע , מרוב שאני רגיל לכך, זה נהפך למן אינסטינקט קבוע כזה. מוטבע. כל פעם שאני לא מבסוט או שכבר נגמרו לי הכוחות אני פשוט בורח מהמציאות. זה מן טבע עצלותי וכמו שאמרתי מקודם אולי תורשתי. השאלה איך מתמודדים עם זה
תודה
תשובה
שלום
אל תרחם על עצמך, אל תוותר לעצמך.
יש לך כוחות כמו לכל אדם בריא, ואתה צריך ללמוד איך לנהל את חייך.
החיים של כולנו מלאים בשמחה וכאב, עליה וירידה.
הייאוש היא האופציה הקלה ביותר, 'מילא אין סיכוי, אז למה לנסות?' שואל היצר. אך אל תקשיב לו, הוא מבקש לבלבל ולהרוס את חייך.
זוגיות בריאה, חינוך ילדים בריא, מנוחת הנפש, כל אלה באים רק אם יש באדם כח להתמודד עם בעיות. אם הוא התרגל לברוח, חייו לא יצליחו.
בנוסף, לא הכל שחור לבן, ניתן גם לרדת, אך העיקר להשאר על הסולם.
אל תלמד מאבא וסבא אם הם ברחו מהמציאות. אדרבה, תקן את זה, צור לעצמך אופי יוזם, שולט, ישר.
אם ישנה בעיה, קח אותה בפרופורציה הנכונה, וחשוב כיצד אתה מנסה לשפר את המצב, וד' יהיה בעזרך.
שב עם עצמך לשיחה, בדוק מה גורם לך לברוח, שאל את עצמך אם הבריחה עושה לך טוב.
קבל החלטה לאור המסקנה שלך, שאתה מעכשיו לוקח אחריות על המציאות.
שינה ואוכל לא חייבים להיות בריחה, הם יכולים להיות גם עייפות, וזה בסדר ובריא, במיוחד בגילאי העשרה.
בהצלחה רבה