שאלה
שלום רב,
אני כל הזמן חיי ומרגיש בפחד בחרדה,
זה בא לידי ביטוי שאני מסתובב בחוץ
מי מסתכל עליי ,, מי עושה עליי עין הרע
אני מפחד להיות בשחוק לא להיכנס לקלות ראש
שמעתי וראיתי הרבה סרטים של מוות קליני
אני על אישה צנועה לא מסתכל, לא יכול פשוט
אני שוקל כל מילה, שלא יהיה מעורבב בו הגזמה או עיוות של המציאות שלא יהיה שקר. איך אפשר לחיות ככה?!
זה מתח פנימי עצום. וגם הספר הזה של רבי ארהן ראטה זצ''ל ספר ''טהרת הקודש'' על הברית. אני חושב לצאת מהבית עם גלביה על הראש או להסתגר בבית מרוב הפחד. הרבה אומרים שהתורה והמצוות לא קשים, רק האורח חיים משתנים בזמנים שונים, בחייכם?! אי אפשר לזוזזזזזזזזז
תשובה
שלום
מה שאתה מתאר מתאים לדת הנוצרית הקטולית ולא ליהדות.
היהדות היא תרבות של חיי קודש ולא דת.
אם קיום ההלכה גורם לך להנזר מהחיים הבריאים והנורמאלים, כנראה לא הבנת אותה נכון.
בוא נעשה סדר ידידי:
אין לך מה לחשוש מעין הרע, אלו דברי הבל. ישנו מושג של עין הרע, אך משמעו הוא 'עין הגורמת רע', דהיינו ראיה שלילית על המציאות. זה קורה כשמשויצים וגורמים כאב לאחר וכדומה. אך לא כאשר אתה חי חיים רגילים בקדושה.
מותר ומצווה לצחוק, להיות בשמחה.
קלות ראש וליצנות אסורים, והגדרתם היא 'צחוק על ערכים'. לדוגמא- זלזול בחבר, ציניות גסה, בוטות בדיבור וכדומה. אך לצחוק אין שום בעיה כלל, יצחק אבינו ציחק עם אשתו, זה טוב וישר.
אסור להסתכל באשה, בין צנועה ובין שאינה צנועה.
אך מותר לראות אשה. דהיינו, לדבר עם אשה ולהביט בה
כשמדברים. מה שאסור היא ראיה של חיבה או ראיית מקום מכוסה.
מותר לדבר בצורה שוטפת, וגם להגזים מעט אם ברור למי שאתה מדבר איתו שאתה לא מדייק אלא מגזים כדי להדגיש דברים מסויימים.
חשוב לחשוב לפני שמדברים, שלא נדבר חלילה רע על חברנו, אך זה אינו מונע דיבור רב ושותף. וידוע שרבינו החפץ חיים היה דברן גדול, אך הקפיד בשמירת הלשון.
יש לשמור על טהרת הברית, ועליך לחשוב כיצד אתה מתמודד עם העניין הזה, לבעקביות ובנחישות.
המיניות היא ערך עליון, והיא ביטוי גבוה ביותר של חיבורו של ד' לעולם, כמבואר בשיר השירים ובדברי חז"ל הפנימיים. עליך לשמור על הברית לא כניגוד למיניות, אלא כשמירה עליה עד הנישואין, ואז המיניות תוכל לבוא לידי ביטוי שלם וטהור.
לסיכום-
אין כל בעיה לחיות בנחת חיי קודש
על מנת להגיע לזה יש להשקיע הרבה בבניית כוחות הנפש בשמחה, ולא רק באידיאולוגיות גדולות.
כל טוב