חז"ל מספרים שלעתיד לבא יביא הקב"ה את יצה"ר לפני הרשעים, ואז יראה להם כחוט השערה. יבכו הרשעים ויאמרו: איך לא יכלנו לחוט שערה זה (סוכה נ"ב א').
עולם הבא הוא כידוע עולם הפוך, ומכלל תאור עוה"ב אתה מבין טיבו של עולם זה. אם בעוה"ב יראה כחוט השערה, משמע שבעוה"ז הוא נראה כהר גבוה.
ואכן זה טיבו של יצר הרע שהוא מראה לנו צל הרים כהרים, מערים ערמות ערמות של קשיים, יוצר בדמיוננו הרי הרים של מכשולים, עד שאנו מתחילים לחשוב שאכן קיימים הם במציאות, ושאין כלל אפשרות להתגבר עליהם ולשנותם. היצה"ר עמל להרגילנו למחשבה שהכל כפוי, שישנם חוקי ברזל של הכרח, ושכל נסיון לשנות זאת הרי זה כמי שינסה להעתיק הר בעשר אצבעותיו.
כשאמר לו ר"מ לאלישע בן אבוי', זה הגדול שנהפך והיה לאחר: אף אתה חזור בך, א"ל: שמעתי מאחורי הפרגוד - חוץ מאחר... (חגיגה ט"ו א'). שמיעה זאת מוטעית היתה. אין לך עבירה שאין עליה תשובה, ואין לך אדם שננעל עליו שער התשובה. אלא שהוא סבור היה ככה. זהו הפרי המאיים ביותר של החטא, שהוא גם שולל מהאדם את הרגשת חופש הבחירה, שנדמה לו שכל מה שעשה בהכרח עשה, ושממילא אין מקום לדבר על תיקון: "אכלתי" ואוכל...
"אחר" זה אינו אלא דוגמא. כל אדם "אחר" הוא לאחר החטא מלפני החטא. כיון שעבר אדם עבירה ושנה בה הותרה לו, נעשית לו כהיתר. קודם היתה נקיפת לב, מצפון לא שקט, היסוסים, יד רועדת. עבר ושנה, עבר הפקפוק. מעתה הוא בטוח, שהרי אי אפשר אחרת, שהרי המציאות כזאת היא, שהרי הטבע כך הוא. האוכל ללכת נגד הטבע?...
ישנם חוקי כלכלה, וישנם חוקים פסיכולוגיים. ישנה חברה וישנו נוהג חברתי. וישנם מאויים, ויש יצר התבלטות ויש יצר קנאה. ומה לעשות? הן סוף סוף איננו אלא בני אדם.
ותורה מה אומרת? - ולואי והיינו בני אדם! "תשב אנוש עד דכא, ותאמר: שובו בני אדם" אדם הוא למעלה מהחוקים, הן חוקי הכלכלה והן חוקי הפסיכולוגיה.
והיצרים? - רק דמיון שוא ומדוחים המה. אם תרצו תהיה מציאות אחרת, ויתגלה טבע אחר, יותר פנימי, יותר אמיתי...
לנתק את חבלי השוא אשר אנו מרגישים עצמנו כבולים בהם, לשחרר עצמנו מחוקיות "הברזל" אשר נדמה אין מוצא מהם, קבועים ועומדים ימי התשובה ומה שמסביבם.
אשרי האיש שישתדל להיות איש, אשרי אדם שימצא נקודת האחיזה שעל ידה ינצל מהסבך. "אשרי איש שלא ישכחך, ובן אדם יתאמץ בך"
(עלון כפר הרא"ה אלול תשי"ז)