שאלה
יש לי כמה שאלות.
1.בשביל חברה שלי, שרוצה שאני אשאל:
מה קורה אם מישהיא לא שמרה נגיעה ונגעה מספר פעמים בחבר שלה...אבל לא יותר מדי...והבינה את המשמעות והחשיבות של שמירת נגיעה והחליטה עם חבר שלה ששניהם רוצים וצריכים לשמור נגיעה.מה היא אמורה להרגיש אחרי שהיא כבר נגעה?היא ממש עצובה פנימית על מה שהיא עשתה. היא שואלת איך היא יכולה לכפר על זה, אם יש בכלל דרך...
2. ראיתי כמה תשובות באתר וראיתי שצריך לשמור נגיעה בגלל נדה. אז למה רווקות לא טובלות??
תשובה
בס"ד
0. השאלות כאן הם אנונימיות וחברה שלך יכולה לשאול בעצמה, אף אחד לא יכיר אותה כי השמות או הכתובות אינן מתפרסמות, אפילו אני העונה אינני יודע מהי כתובת השולח. המשלוח נעשה אוטומטי דרך מפעילי האתר. וכאן המקום להודות להם (לבועז ולעדי) על העבודה הנפלאה שהם עושים.
1. הדרך לכפר על העבר מתחילה בהתחזקות כלפי העתיד. להמנע מכל דבר שמביא אותה ואת החבר שלה לנגיעה. ההימצאות יחד במקומות רומנטים מזמינה נגיעה. ולכן הדבר הראשון שהיא (והוא) צריכה לקבל על עצמה הוא להמנע מכל המקומות שעלולים להביא לנגיעה.
זו התשובה האמיתית!!
אינני עוסק בצומות סיגופים תהלים וכד'. (לא בדיוק. לפעמים כן) אבל העיקר האמיתי הוא החלטה להמנע מכל המצבים המזמינים נגיעה.
יחוד
טיולים משותפים
טיולים לילים
יציאה לסרט
שיחות אל תוך הלילה
כל המצבים הללו ושכמותם (שהיא מכירה אותם יותר טוב ממני וממך) הם הם המטרה שהיא צריכה להציב לעצמה. מהם צריך להתרחק כמו מאש.
אחרי זה (אם היא תרצה) יש מה לדבר על תיקון אחר, ואולי לא יהיה צורך.
2. הקשר של הנגיעה מורכב מכמה וכמה בעיות שכל אחת בפני עצמה גורמת צורך לשמור על הקשר הנכון.
א- איסור נידה שהזכרת.
ב- יש בעיה גדולה בקשר לא מחייב. קשר כזה עלול להמיט אסון אחרי הנישואים. הרבה פעמים יש משבר בחיי הנישואים, בשעות אלו צריך להיות ברור לכל אחד שאין אופציות אחרות צדדיות מזדמנות. לא קשר פיזי ולא קשר של שיחה ולא קשר של חיבוק ולא כל קשר שהוא שכולם הרסנים מאוד.
לצערי אני מכיר את החיים משני הכיוונים שלהם בתפקידי כרב ויודע שהידיעה הנקבעת בנפש כי יש קשרים מחוץ לנישואים (כחברים) לא נמחקת במטה קסמים מיד עם הנישואין. אע"פ שיש המדמים כך בנפשם. והיא מושכת גם אחר כך בשנה הראשונה או העשירית. אבל היא מושכת.
זה לא יעזור כלום. כולנו צריכים לזכור שכל קשר לפני הנישאין הוא קשר לא מחייב. אפילו מדובר בחבר הכי הכי טוב שיש לך או לו או לה. כל עוד לא נישאים - הוא לא מחייב.
ג- זה קשר שאינו של אהבה. זה הרגל לקשר שאינו של אהבה אמיתית. שיכול השפיע על בני הזוג עצמם בניהם לבין עצמם. אע"פ שכולנו קוראים לקשר הזה "אהבה" (כי יש בו רגשות אמיתים). זה לא השם הנכון שלו. יש כאן מעט "אהבה" אבל זה הצד הבלתי מחייב שלה. זו אהבה של לקבל בלי לשלם. זה אינו קשר של חיים, קשר שמביא חיים לעולם. קשר של שותפות, קשר של דיבוק נשמות, קשר של דיבוק חיים. בית אחד, ארוחה אחת, סיר אחד, חשבון בנק אחד, מסירות אחד למען השני, ערבות בלי חשבון. ואם מתרגלים לקשר הזה - הוא עלול להמשך כך אחרי הנישואים - ואבוי.
ד- זה קשר בלי קדושה. בלי קידושין, בלי אלוקים, בלי ברכה, בלי שכינה. קשר שכזה הוא בטבעו קשר אנושי בלבד. זה לא קשר שמחובר לנצח. זה לא קשר שמחבר את בני הזוג לעם ישראל. "כדת משה וישראל".
ה- אלו הן המחשבות המובילות אותי. על זה אמרה תורה "לא תהיה קדשה בבנות ישראל". אשה היוצרת קשר פיזי עם בחור\גבר ללא קידושין עוברת על לאו של "לא תהיה קדשה". ואע"פ שלא כולם קוראים לה כך (קדשה) - אבל ממגעים מקרים או מכוונים אפשר מהר להגיע למצב הזה.
ו- עוד יש לי לומר לחברתך כי כל קשר ומגע שהם - יוצרים חותמת בנפש. חותמות אלו נשארות גם בשעה שצריך ליצור את הקשר הקבוע שלה עם בן זוג לחיים. החותמות הללו עלולות להפריע מאוד. במיוחד ברגעים הקשים שצריך הרבה אהבה נכונות וכח.
התיקון שלה יהיה למחוק את החותמות הללו שהמגע בינה לבין החבר טבעו בה. כדי ליצור את הקשר הנכון ברגע הנכון.
בהצלחה