שאלה
בס"ד
לכבוד הרב שלום :
יש משהו שדי מסקרן אותי בקשר ללילית.
שמעתי שהיא הייתה אשתו הראשונה של אדם, ובשל מקרה מסויים ברחה לילית מאדם והלכה לאשמדאי והביאה לו עוד ילדים שדים.
האם זה נכון???
ואם זה נכון למה לא מספרים לנו על זה בספר בראשית? הרי כתוב שחווה הייתה אשתו הראשונה..
תודה מראש ותזכה למצוות.
תשובה
לשואלת שלום רב.
יש מדרש שבו כתוב הסיפור כפי שציינת. וכבר כתב ר' מנחם המאירי על הגמרא שאומרת "כל הקורא קריאת שמע על מיטתו מזיקין בדלים ממנו" וכתב על כך המאירי "וביאורו אצלי המזיקים הידועים והם הדעות הכוזבות" כלומר לדעתו שדים ומזיקים אינם גופים שמימיים ממשיים, אלא כינוי ציורי לדעות כוזבות, וכל הסיפורים עליהם הם משלים רעיוניים שיש לנתח אותם ולהבין את המסר הרוחני שלהם. כך יש לנתח את הסיפורים על לילית. לכן גם סיפורים אלה לא מופיעים פירוש בתורה.
בברכה
אפי קיציס
הסיפור כפי שהוא מופיע באוצר המדרשים (אייזנשטיין) עמוד לה ד"ה (א') בתחלה אמר :
...כשברא הקב"ה אדם הראשון יחיד, אמר לא טוב היות האדם לבדו,
ברא לו אשה מן האדמה כמוהו וקראה לילית ,
מיד התחילו מתגרין זה בזה,
אמרה היא איני שוכבת למטה,
והוא אומר איני שוכב למטה אלא למעלה שאת ראויה למטה ואני למעלה,
אמרה לו שנינו שוין לפי ששנינו מאדמה,
ולא היו שומעין זה לזה,
כיון שראתה לילית אמרה שם המפורש ופרחה באויר העולם,
עמד אדם בתפלה לפני קונו ואמר,
רבש"ע אשה שנתת לי ברחה ממני,
מיד שגר הקב"ה שלשה מלאכים הללו אחריה להחזירה,
אמר לו הקב"ה אם תרצה לחזור מוטב,
ואם לאו תקבל על עצמה שימותו מבניה בכל יום מאה בנים,
עזבו אותה
והלכו אחריה
והשיגוה בתוך הים במים עזים שעתידין המצריים לטבוע בו
וספרוה דבר י"י
ולא רצתה לחזור,
אמרו לה אנו נטביעך בים,
אמרה להם הניחוני שלא נבראתי אלא להחליש התינוקות
כשהן משמונה ימים מיום שיולד אשלוט בו אם הוא זכר,
ואם נקבה מיום ילדותה עד עשרים יום.
וכששמעו דבריה הפצירו לקחתה,
נשבעת להם בשם אל חי וקיים שכל זמן שאני רואה אתכם או שמכם או תבניתכם בקמיע לא אשלוט באותו התינוק,
וקבלה על עצמה שימותו מבניה מאה בכל יום,
לפיכך בכל יום מתים מאה מן השדים,
ולכך אנו כותבים שמותם בקמיע של נערים קטנים
ורואה אותם
וזוכרת השבועה
ומתרפא הילד.