שאלה
שלום,קוראים לי הודיה ואני בת 14.
יש לי שאלה שממש מטרידה אותי,אני ממש חושבת שהבנתי נכון אבל אם לא אז סליחה.
בחתונה יש כתובה(אם ככה כותבים...), נכון?
ובכתובה, הגבר קונה את האישה?או בכאילו קונה אותה?או משו שאומר שהיא שייכת לו? או גם לא ממש שייכת לו?איך זה יכול להיות? וגם,פעם שמעתי ממישהו שהאישה צריכה למצוא חן בעיני בעלה...זה פשוט משגע אותי,האישה צריכה להיות יפה בעיני בעלה?כל היחס לנשים,שגם בעבר לגבר היה מותר להתחתן עם הרבה נשים,ובכלל המלכים התחתנו עם הרבה נשים,כאילו זה היה הדבר הרצוי להיות?וגם יעקב אבינו,איך זה יכול להיות? אני ממש מקווה שתענו על השאלה הזאת במהרה,בכל מקרה ממש תודה=]
תשובה
הודעה שלום.
הכתובה היא מסמך משפטי המסדיר את היחסים בין בני הזוג. כתוב שם שהגבר חייב לפרנס את האשה, לקנות לה אוכל ובגדים, ושאם הם יתגרשו חלילה או שהבעל ימות ח"ו, היא תקבל סכום כסף שיעזור לה להתקיים.
אני מניח שהתכוונת למעשה הקידושין. כאשר הגבר נותן את הטבעת לאשה הוא אומר לה: "הרי את מקודשת לי בטבעת זו" ומעשה זה נקרא "מעשה קניין", כמו שאורת המשנה: "בשלושה דרכים האישה נקנית". אך אין כאן הכוונה שהיא שייכת לו. אם הבעל רוצה למכור את האשה למישהו כמובן שהוא לא יכול. המילה "קניין" מתארת מצב של קשר משפטי מסויים.
לגבי עניין ריבוי הנשים. בעבר זה אכן היה נהוג, לא רק אצל בני ישראל אלא בכל העולם כולו. לפני כאלף שנה תיקן ר' גרשום תקנה האוסרת על נישואי אישה נוספת. ייתכן בהחלט שזה קשור להתקדמות מעמד האשה בעולם.
לגבי מציאת חן בעיני בעלה: אני באמת לא מבין מה הבעיה. כמו שאני מנסה למצוא חן בעיני אשתי כדי שתרבה בינינו האהבה, כך גם רצוי שאשה תנהג כלפי בעלה. מה זה קשור למעמד האשה? כמובן שזה סימטרי. על כל אחד מבני הזוג להתאמץ כדי להרבות אהבה. רמב"ם הלכות אישות פרק טו: "ציוו חכמים שיהיה האדם מכבד את אשתו יתר מגופו ואוהבה כגופו... וכן ציוו חכמים על האשה שתהיה מכבדת את בעלה יתר מדאי..."
פורים שמח
ידידיה