שאלה
שלום,
אני בכיתה י' והכרתי מישהו שהוא בשיעור א' בישיבה רציתי לדעת האם זה מוקדם להכיר אותו או שצריך להכיר במשך תקופה ארוכה?...
כי שמעתי שיש חברים במשך 5 שנים, ואכן זה היה למטרת חתונה והם התחתנו.
חשוב לי לציין שאני והא מאוד דתיים וב"ה לא עוברים על איסור..
-ובכלל האם יש איסור לדבר איתו ולהתייעץ על כל מיני נושאים?
תשובה
שלום לך,
אני שמחה מאוד על השאלה שלך! השאלה שלך לא חריגה בכלל, להפך היא מאוד נפוצה לאחרונה בקרב בנות בגיל תיכון.
אני חייבת להגיד לך שהשאלה הזאת מאוד מטרידה אותי.
לא תוכן השאלה, אלא העובדה שבנות בגילך חושבות על כאלה דברים,
העובדה שבנות בגיל מאוד צעיר לחוצות בנושא מציאת זיווגן.
התופעה הזאת מעודדת נישאין בגיל יותר מידי צעיר.
התופעה הזאת מגדילה את אחוז הגרושין בציבור שלנו.
התופעה הזאת גורמת לבנות בגיל 21-22 להרגיש רווקות זקנות ובגיל 24-25 כבר להחשב בעיני הציבור כבררניות\ אומללות\רווקות ממש זקנות..
והתופעה הזאת גורמת לבנות בגילך לא להפיק את המירב מהגיל שלהן, לא לבנות את עצמן, לא לעשות שירות לאומי כמו שצריך, לפגוע לעצמן בלימודים, להתמודד עם "חבר" ו"נגיעה" ובאיסורים שונים- יותר מידי מוקדם,
ולנצל את הזמן שלהן, את השלב הזה בחיים שלהן, בלהיות לחוצות!
ואני מוצאת את זה כדבר מאוד מעציב.
הגיל בו את נמצאת הוא גיל כ"כ חשוב לבניה האישית שלך, להתפתחות נפשית, לצמיחה, לעשיה וכן,גם ללימודים ובמקום כל זה בנות הדור שלך עסוקות בלדאוג מה יהיה בעתיד, "מתי אני אתחתן"..
אחת הרבניות שאני לומדת אצלן אמרה
שבדור שלנו יש נטיה לא לחיות את הרגע.
יש נטיה להיות בתוך משהו ולא להיות בו לגמרי,
התוצאה של זה היא שאנחנו לא מפיקים את כל מה שאנחנו צריכים להפיק מנקודת הזמן והמקום בו אנו נמצאים כרגע.
מה אני באה להגיד לך:
ש"לכל זמן ועת תחת השמיים", יש זמן להיות ילדים, יש זמן להתבגר, יש זמן לפתח עצמאות, יש זמן לזוגיות ויש זמן להורות!
את בכיתה י´!! את לא נמצאת בשלב הזוגיות, את נמצאת בשלב ההתבגרות, אוטוטו תתחילי לפתח חיים עצמאיים,אל תמהרי, תחיי את הרגע, תחווי את כל מה שבת בגילך חווה, תתפתחי, תפרחי... אל תמהרי!!
את יודעת, זה קצת אבסורד,
מה, אנחנו לא סומכים על הקב"ה שיביא לנו זיווגנו כשיגיע הזמן לכך?
אנחנו סומכים עליו הרי הוא האלוקים! הוא הכל-יכול!
אז למה בנושא זה הדור שלנו לא סומך עליו?
למה אנחנו דואגות מה יקרה אם לא נמצא ולכן כבר בתיכון אנחנו רצות "לחפש" אותו, וברגע שאנחנו מוצאות בחור נחמד אנחנו ישר תופסות אותו שישאר קרוב אלינו, שלא יברח חלילה, ובהזדמנות הראשונה אנחנו ממהרות להתחתן איתו...
אני בכוונה מקצינה את הדברים, אני רוצה שנראה את האבסורד בו אנחנו חיים!
ועכשיו לשאלה שלך,
מי קבע שצריך לצאת עם בחור 5 שנים כדי להתחתן?
מי קבע שצריך לחפש חתן כבר בכיתה י´?
מי קבע שצריך להכיר תקופה ארוכה, או תקופה קצרה?
אין בדבר הזה כללים!
כל אחת וכל אחד מתמודדים עם הנסיון שלהם והמסלול חיים שלהם ולכן יש זוגות שיוצאים הרבה זמן ומתמודדים עם הקשיים שבכך (רגשות, נגיעה, מרחק..) כי זה הנסיון שלהם..
ויש זוגות שיצאו הרבה זמן ואז יפרדו.
ויהיו זוגות שיספיקו להם כמה חודשים בלבד.
לכל אחד יש את המסלול חיים שלו ואת הנסיונות שהקב"ה מכין לו ולכן אין כללים ואין "צריך"..
כעקרון רבנים מדריכים שלא להיות הרבה זמן בתוך קשר (אלא אם אין ברירה..) כי זה מעמיד בנסיונות רבים וקשים שחבל שניפול בהם..
ולכן אין אידיאל בלהיות "בקשר" עם בחור למטרות חתונה כבר מכיתה י´.
את מכירה בחור שאת רוצה להתיעץ איתו, זה אפשרי אבל אין בכך טעם, יש כ"כ הרבה אנשים ורבנים שאפשר להתיעץ איתם, חבל להכניס את עצמנו סתם למערבולת רגשות.
ההלכה "לא מעודדת" קשר "סתמי" בין שני המינים.
שואלת יקרה,
את בגיל כ"כ חשוב לפיתוח העצמיות שלך, לפיתוח המידות שלך, לצמיחה.
חבל להשקיע את האנרגיות האלה ב"קשר זוגי" שהוא לא בזמנו, כשאת לא בשלה לכך.
לא סתם הקב"ה חילק לנו את החיים לתקופות ושלבים, אז בואי ניתן לו קצת "קרדיט" ונסמוך עליו קצת..
אני מאחלת לך שתפרחי ותתעצמי!
ובעז"ה כשיגיע זמנך, תמצאי זיווגך בקלות, במהירות ובשמחה!
היי ברוכה
מיכל.
המייל שלי לרשותך לכל שאלה, בשמחה!
MCHY22@GMAIL.COM