שאלה
שלום כבוד הרב.
השאלה שלי היא מדוע הייתה שואה? זהו עונש כ"כ קשה .. וכל הזמן אומרים כמה ה' אוהב את עמ"י וכו' נכון שאבא צריך להעניש וללמד את בניו אך השואה נראת לי כמו עונש מאוד מאוד קשה שאינו ניתפס .. אשמח לקבל תשובה .
תודה מראש.
רותם .
תשובה
שלום
הנחת היסוד צריכה להיות שאת שואלת שאלה שאין עליה תשובה שנוכל לחיות עימה בנחת כבני אדם. גם רבש"ע אינו דורש מעימנו למצוא תשובה מובנת ומוסכמת לשואה שחולל לנו הנוצרים באירופה, כמו שאר הפרעות שעברנו מהם במשך אלף השנים האחרונות.
אלא שיש תשובה אלוקית שאינה אנושית, שנוכל בענווה לקבל שזו דרכו של ד´, גם אם איננו מבינים אותה כרגע ואולי לעולם לא.
דברי רמח"ל בדעת תבונות, מבטאים יסוד גדול המסביר את העניין הזה (אך כאמור אינו מניח את הדעת האנושית):
"אמנם, הנה זה הוא מחוקו של היחוד העליון לבדו ב"ה - להראות עוצם ממשלתו השלמה; שכל הזמן שהוא רוצה, מניח העולם להיות סוער והולך בילדי הזמן, עת אשר שלט הרע בעולם; ולא עוד, אלא שאינו מעכב על ידי הרע הזה מעשות כל אשר בכחו לעשות, ואפילו מגיעות בריותיו עד הדיוטא התחתונה. אפס כי לא מפני זה יאבד עולמו, כי הממשלה לו לבדו, והוא עשה, והוא סובל, והוא מחץ, והוא ירפא, ואין עוד מלבדו. והנה זה יתד חזק לאמונת בני ישראל, אשר לא ירך לבם לא מאורך הגלות ולא ממרירותו הקשה, כי אדרבה, הרשה הקב"ה והניח לרע לעשות כל מה שבכחו לעשות, כמו שביארנו. ובסוף הכל - כל יותר שהקשה הרע את עול סבלו על הבריות, כן יותר יגלה כח יחודו ית´ וממשלתו העצומה אשר הוא כל יכול, ומתוך עומק הצרות הרבות והרעות מצמיח ישועה בכחו הגדול ודאי"
לדברי רמח"ל הרוע בעולם אינו מופרע ע"י ד´, וד´ מניח לרוע להתהוות בעולם, ומניח לאנושות לטעות טעויות כואבות מאד כגון השואה. אלא שהתהיה והנסיון של האומות (ואנו ליבן), מביאים בסופו של תהליך לבירור אמיתי ועמוק שד´ ומוסר התורה הם שורש כל המציאות. ד´ מניח לעולם לטעות כדי שיוכל להתבגר בצורה אמיתית ועצמית, ללא ´הפרעה´ חיצונית אלוקית.
כיצד?
הסטורית, השואה קרתה מסיבה ברורה- העולם האנושי תוהה מי הוא, מה זהותו, ומה מוסרו. האנושות ניסתה לענות תשובות רבות, וכל תשובה היא גם נסיון חיים של מאות שנים- אלילות, פריצות, התנזרות, גבורה, ועוד. אשור, בבל, רומא, בזנטיון, אסלאם, ימי ביניים חשוכים, רנסאנס, המהפכה התעשייתית וכו´, כולם הם נסיונות רוחניים תרבותיים של האומות לענות על השאלה מי הן, מה שורשן.
אלא שבכל שלב בהסטוריה האנושית, חשה האנושות בפנימיותה שאינה מצליחה לגמרי להגדיר עצמה. על כן הגיעה האנושות לנסיון בו ההגדרה העצמית תהיה ע"י מחיקת הצד המוסרי בעולם, שנושאיו הם ישראל. האנושות יודעת שהתשובה מצויה בעומק האומה הישראלית, בתרבות התורה, לכן ישנה קנאה ותהיה כלפינו.
ד´ לא התערב, הוא מניח לעולם להתנהל ברוע תוך ידיעה שהעולם יבוא מתוך הרוע לאט ובאמיתיות לקרבת ד´ ולתשובה האמיתית- ד´ הוא שורש הכל, ישראל הם בני ד´.
לכן מדינת ישראל היא קידוש ד´ גדול מאד, שכן האומות מכירות בכך שישראל חיים ומבטאים תרבות של תורה, וישראל עצמם בוחרים שוב בזהותם האלוקית למרות מה שהדבר הביא עליהם בגלות, אני לדודי ועלי תשוקתו.
לצד הסבר זה, יש עוד רובד עמוק יותר, של הגאולה המתפתחת בתוכיותה של כנסת ישראל אשר הגיעה שעת פקידתה הפנימית משום שהתאנה חנטה פגיה, ולצערנו הדבר בגזירת עליון גם בייסורים, בבכי יבואו ובתחנונים אובילם.
כאמור, ההסבר הזה אינו מניח את הדעת מסערתה ואינו מרגיע את ליבנו הפצוע, אלא אף מעצים את זעקת הכאב שלנו. גם רבש"ע בוכה איתנו בבתי גוואי שלו על הכאב המוכרח להופעת הטוב, וכביכול יש בחינה למעלה של ´הביאו עלי כפרה שמיעטתי את הלבנה´.
אנו מאמינים שד´ הוא טוב לכל ורחמיו על כל מעשיו, אך גם הרע מגיע מרבש"ע כחלק מהמכלול הזה.
יש מציאות בעולם שאנו כבני אדם איננו מסוגלים להכיל בראייתנו כברואים ולא כבוראים, אולם יש לנו אמון בד´, בהיכלות מעלה שלו יש אמת וצדק, והכל שתה תחת ידיו במשפט הייחוד העליון.
כל טוב